WAVERLY SANDWICHBAR WAVERLY PLACE
Justin, jag har hittat din väska.
Får jag rota igenom dina personliga saker?
Okej, tack!
Otroligt!
Justin!
Vad gör ni? Mår alla bra?
Alex?
Häftigt! Pappa, vad det än är, får jag behålla den?
Jag visste det!
Alex rotade i min väska, så jag satte en förtrollning på den.
Så klart. En förtrollad ryggväska.
Att vi har klarat oss utan en tills nu?
Men det kommer att bli... Fixa det.
Vi kollar när hon springer omkring.
Med magi fick häxan en läxa. Lös förhäxningen, låt häxan växa.
Okej, jag rotade igenom din eländiga väska.
Häxa?
Men titta vad jag hittade.
Familjens trollspö och De förbjudna trollformlernas bok.
Justin tog den utan tillåtelse.
Min respekt för dig växer.
Jag tog den inte. Pappa gav mig den.
Respekten krymper igen.
Pappa, hur kunde du ge den till Justin? Den är ju förbjuden.
Du sa att vi inte fick röra den.
Du sa att vi inte var redo.
Med "vi" menade han nog "du".
Alex, om du en dag klarar ochleller kommer till examen,
får du också använda formelboken och familjens trollspö.
Men de är mycket mäktiga,
och det krävs en viss mogenhet...
Men jag är mogen. Jag är att lita på.
Det här är orättvist mot mig och Max. Eller hur, Max?
Hörru! Max!
Du hjälper verkligen inte till.
Gissa om jag tänker skaffa en sån!
Jag är neutral när det gäller bråket om trollspöet,
men du om nån borde visa dig från din bästa sida nu.
- Utmana inte ödet. Vi måste åka. - Ja, kära du.
Lämna tillbaka trollspöet och boken med formlerna
där du hittade dem. Tack.
Okej. Jag ville ändå inte ha dem.
Jag ljög. Vänta, vart ska ni?
DE FÖRBJUDNA TROLLFORMLERNAS BOK
Packa färdigt tills vi är tillbaka.
Okej.
Det här blir vår häftigaste semester nånsin.
- Finns det vulkaner där? - Nej.
Då kan det väl inte vara häftigt?
- Hej, mr och mrs Russo. - Hej, Harper.
- Vänta, vad gör Harper här? - Visst, ja.
Eftersom ni packar för en resa som jag inte behöver följa med på...
Vad sa jag nyss?
- När då? Ända där borta? - Utmana inte ödet.
Jag har redan sagt att du inte får gå på partyt.
Det är i Brooklyn. Jag känner inte flickornas föräldrar.
Men mamma, alla ska dit.
Det stämmer. De har delat ut typ 1000 handaffischer.
Varför förstör ni mitt liv?
Så sa du också
när jag försökte tvinga dig att följa med oss på semester.
Det funkade då.
Alex, vännen, jag vet att du håller på att växa upp
och att du vill ha frihet,
och jag vet att du har det bra hos Harper när vi är borta.
Men du måste förstå att det är svårt för mig att lämna dig kvar.
Var inte så jobbig.
Snälla pappa, jag ska bara kila dit snabbt...
Inget kilande. Du hörde vad mamma sa.
Och inte heller gå, flyga, teleportera
eller kila ut ur huset medan vi är borta. Förstått?
- Förstått. - Okej.
- Beklagar. - Det gör inget.
Vi kan ändå hitta nåt jättekul att göra som passar vår ålder.
Nej, vi ska gå på partyt.
Men vi fick ju inte lämna huset.
Just det.
Jag vill bara ha sagt att jag tycker det här är en jättedålig idé.
Bara om dålig betyder genialisk. Jag älskar kryphål.
Alex!
- Kan vi inte sakta ner? - Ja... Nej.
När de satte in borden tog de nog bort kontrollerna.
Men lugn bara, den är förtrollad och vet vart den ska.
Men varför åker vi mot förorterna?
Fyrtioandra. Fyrtionionde. Femtiosjunde.
Brooklyn ligger åt andra hållet, på andra sidan floden.
Dumma trollformler. Ett ögonblick.
Vänta. Fel av mig.
Jag höll kartan upp och ner.
Vi kom visst vilse genom fel information.
Ta oss nu till Bergen Street Station.
De förbjudna formlerna är så användarvänliga.
Förbjudna trollformler? Varför använder man såna?
De är förbjudna, det står i bokens titel.
Det gör inget så länge man har rätt trollspö.
- Har du det? - Nej.
Det är visst för mäktigt och jag är för oansvarig
och otillförlitlig. Vad nu det betyder.
Du först!
Herregud.
- Nej! Vad... - Harper...
Allvarligt! Vem ritade den här T-banan?
Jag klarade det. Jag fattar det inte.
Jag räddade oss.
Jag fattar det inte.
Nej, det var jag.
Justin, tack, tack!
Harper, tacka honom inte.
Han gjorde det bara för att kunna skvallra.
Normalt sett skulle jag göra det.
Det är så kul när hon blir alldeles...
Man jag tänker inte säga nåt som
förstör semestern för mamma och pappa kvällen innan de far.
Du får inte förstöra nåt som är viktigt för mig.
Bra, för jag säger inget.
Gissa varför jag inte tänker säga nåt?
Sa du inte det nyss?
För att jag nyss använde ett fullvärdigt trollspö för första gången.
- Och jag måste säga... - Så klart.
Att det funkade perfekt.
Nästan perfekt.
Okej. Hej då.
Tråkigt att du inte får bo hos mig.
Det var aldrig meningen att jag skulle få göra det.
Hon har planerat det här.
Och hon använder mitt oskyldiga lån av sandwichbaren som ursäkt.
Det är inte sant, det vet du. Du älskar din mamma.
Jag har inte påstått nåt annat. Jag...
Jag vill bara inte vara två hela veckor med familjen.
Ska ni ha matchande kläder?
För det vore verkligen hemskt.
En vacker dag ska jag vinna magitävlingen
och bli Trollkarl nummer 1.
Men om du blir kär i en dödlig
och måste ge upp dina krafter, precis som din pappa?
Jag fattar inte att han gjorde det.
Det gör jag. Vilken underbar historia. Så romantiskt.
Det var det.
- Behöver du hjälp? - Nej.
Jag behöver definitivt inte din hjälp.
Tja, hej då.
Okej. Men en vacker dag kanske jag inte finns här för att erbjuda dig hjälp.
Mamma.
Förlåt. Jag menade inte så.
Jag vet vad du menade. Packa färdigt.
Färdigt.
Ofärdigt. Såg du vad jag gjorde nyss? Det kallas att lätta upp stämningen.
Jag hoppas att du är nöjd,
för jag har förklarat den här semestern trollerifri. Får jag det.
Jag vill ha era trollspön.
Va? Jag kan inte vara utan trollspöet.
Det finns så många formler jag inte har testat än.
Max.
Getter?
Det skulle bli tigrar.
Om jag lämnar över det kan jag bara trolla med händerna.
Inget trolleri, är tanken.
Jag kan inte vara utan trolleri i två veckor i Västindien.
Det är en av de mest magiska platserna i universum.
Det är Alex fel, va?
Justin, allt beror inte alltid på...
Okej, då. Ge mig trollspöet, bara.
- Kom igen. - Kom igen.
- Ge mig trollspöet. - Ge mig trollspöet.
Okej.
"Post it-lapp till mig själv: Glöm inte post it-lappar."
Då var det dags! Är alla klara?
Klar!
Okej.
Vem behöver underkläder?
Klar!
Klara?
Le!
Är det inte det sötaste ni har sett?
Ja. Beklagar.
En riktig familjesemester. Vad kul det ska bli!
Ni kommer att älska semesterbyn. Där finns allt.
Ja, det är jättetjusigt.
Det var där er pappa och jag träffades.
- Hon tänker berätta om det. - Gör inte det, snälla.
Har jag berättat om det?
Hon berättar.
Det var sommaren efter examen från college.
Jag låg bredvid poolen.
Jag hade just beställt en papayasmoothie.
- Det var en guavasmoothie. - Det var en guavasmoothie.
Det var faktiskt en guavasmoothie.
Nej, nej.
Varför skulle jag beställa en guavasmoothie? Jag gillar inte guava.
I alla fall spillde jag papaya över er pappas skjorta.
- Guava. - Guava.
Men sen såg jag upp i hans ögon, och jag visste.
Han var mannen för mig.
Det var kärlek vid första ögonkastet.
Snälla, vi vill inte se.
Eller höra.
Vi är framme!
Jag har aldrig varit så lycklig över
att vara där jag inte vill vara.
Välkomna till paradiset.
Och lyckan fortsätter.
Läckert!
Ställ tillbaka den. Ingår de där i priset?
Ja, givetvis.
Välkomna till Västindien. Ta två, allihop.
- Ta för er. - Jag tar hela brickan.
Jag heter Javier och är en av aktivitetsrådgivarna här.
Bra, för jag vet vad jag vill att du ska göra först.
- Vill du ta ett foto av oss? - Visst.
Le.
Säg "paradis".
- Paradis. - Inte troligt.
Jerry, där är presentbutiken där vi köpte kokosnötsaporna!
Minns du? Vi tar ett foto.
Jag älskar de där aporna.
Fina kläder.
Vart ska ni ta vägen?
Jag ska snorkla.
Det är häftigt att simma i fiskarnas toalett bara man vänjer sig.
Jag ska se ruinerna.
De viktigaste slagen i första och tredje trollkrigen utkämpades där.
Jag vet inte, bara ut härifrån.
Nej, nej. Det här är en familjesemester.
Er mamma har rätt. Vi borde göra allting tillsammans.
Med er? Offentligt? Som du ser ut?
Då är vi överens.
- Klättra på! - Jag slår dig, Justin.
- Kom igen, Alex! - Du måste åtminstone försöka!
ANDROIDER!
Kom tillbaka! Kom tillbaka med hjälmen!
Alex, vännen, älskar du inte de gamla murarna
och kullerstensgatorna?
Din pappa och jag gick på just de här gatorna
vid en av våra första dejter.
Det var nog tjusigt när det var nytt.
Hör du! Jag börjar bli trött på din attityd.
Förlåt, men det är tröttsamt att bara höra era minnen.
När ska vi göra nåt som jag vill göra?
Du har rätt.
Vi har inte hunnit göra nåt som du vill göra.
Du får välja härnäst.
Nämnde jag att Javier lär ut vindsurfing?
Titta, Theresa.
- Mina favoritörhängen. - Kolla här.
De 100 viktigaste attraktionerna för trollkarlar på ön.
Jag undrar varför vi inte har besökt några.
Vänta. Jag vet.
Mina damer och herrar, kan jag få er uppmärksamhet?
Förbered er...
Okej. Vill du ha magi? Där har du magi.
Nu ska den vackra Giselle hitta rätt kort.
Ditt kort. Såja. Är du redo? Jodå.
Minns du vad det är? Såja.
Inte det. Vilket tror du att det är?
Inte det. Nej, fel kort. Försök igen.
Klöver åtta. Det kort jag stoppar i näbben på dig.
Precis som vi övade.
Där är det! Klöver... Hon tappade det. Vänta.
Klöver åtta! Fantastiskt! Vad tycks?
Rätt fantastiskt, tycker jag.
Rätt patetiskt, tycker jag.
Nån? Nån?
Vet ni vad ert problem är?
Ni saknar förmåga att roa er.
Ett magiskt ballongtrick.
Ursäkta, jag är frivillig.
Jag visste inte att jag hade bett om frivilliga.
- Okej. Har du några pengar? - Ja.
Jag hoppas att du inte blev pank.
Först av allt
- vill jag ha din läskedryck. - Varför?
För att jag har åtta föreställningar om dan i hettan.
Försök att blåsa upp den här.
Starka lungor?
Mina damer och herrar,
det otroliga tricket med nålen genom ballongen.
Nålen genom...
Förresten,
om ni ser till la policia i närheten,
säg gärna till. Jag är oense med dem.
Nålen genom ballongen.
Så konstigt.
Se upp.
DEN FANTASTISKE ARCHIE
Nej. Nej.
- Max. - Kom igen.
- Nej! - Titta, vilket bra trick.
Tack. Bra, va? Det var planerat.
- Bra gjort. - Tack!
Det borde vara värt en slant. Tack. Nåt mer?
Lysande. Ni är fantastiska.
Hallå! Grabben! Vänta!
Jag vill prata med dig. Vänta lite...
Jösses, han kommer. Jag går.
Hej, Bert. Hur mår frugan? Ursäkta. Fin batong.
Hallå! Vänta!
Vad tog det åt dig?
Kan jag hjälpa att han är en fantastisk trollkarl?
Okej, förlåt mig. Jag bara tränade trolleri.
Det var en bagatell.
Ingen anar att vi är trollkarlar.
Är ni trollkarlar?
- Möjligen en. - Va? Nej.
Jättekul. Men vi är absolut inte...
Försök inte.
Om jag verkligen kunde det tricket,
skulle jag då vigga småpengar av turister?
Dolda talanger. Kom, ungar.
Va? Nej, vänta! Jag glömde det viktigaste.
Vi är också trollkarlar.
Är ni trollkarlar? Knappast.
Inte nu förstås.
Men vi har varit. Jag svär på min trollkarlshatt.
Jag föddes som trollkarl men förlorade familjetävlingen
mot min besserwisser till storebror.
- Jag vet hur det känns. - Ja.
Och stackars Giselle
förvandlades till sitt nuvarande tillstånd av en ond...
Den delen berättar jag inte.
Det var kul att träffa dig. Lycka till med trolleriet.
Ditt "Ta ett kort" är toppen. Alla till bilen.
Kom.
Vänta.
Jag kan visa er några magiska sevärdheter.
Jag är även en utmärkt och prisbillig turistguide.
Dricks mottages tacksamt.
Det låter coolt. Jag tänkte...
Nej. Det är Alex tur att välja,
och hon väljer säkert nånting långt härifrån.
När bestämde vi att Alex...
Jag kanske väljer att se Justin böna och be?
Kom, vännen. Beklagar.
Först in.
Jag kan visa er La Piedra De Los Sueños.
Drömmarnas sten?
Jag vet var den finns. Vi har en karta.
Det är en fantastisk magisk artefakt. Den kan göra allt.
Javisst.
- Vet du var den finns? - Ja.
Pappa. Han har en karta som visar vägen till Drömmarnas sten.
- Verkligen? - Ja.
Det har varenda trolleriaffär i stan.
Varje år ger sig två, tre idioter
ut i djungeln för att finna stenen,
och de kommer sällan tillbaka.
Snälla ni, vi är desperata.
Vi har varit på ön i många år
i väntan på en hjälpsam trollkarl.
Stenen är vårt enda hopp
för att återge Giselle sin ursprungliga sköna form.
Nog för att du är vacker nu också. Du är jättefin,
i det här ljuset.
Beklagar. Det är för farligt.
Kom, Justin.
Vi åker. Du sitter i mitten.
Västindiens Semesterby Paradiset
Jag vet, men jag hade inget val.
Om de bara... Jag vet, men... Jag har en... Hör på...
Jag vet vad jag gör.
Visst, nån gång ska vara den första. Mycket lustigt.
Hur gick det? Lugn bara, du klarar det.
Du behöver bara några fler lektioner.
Inte med de priserna.
Det gick inte bra för mig heller första gången.
Jag har bara problem med vinden, surfningen
och att stå upp.
Alex! Se och lär!
Som vanligt.
Bra jobbat, Justin!
Du ljuger och det suger.
Jag är inget vidare på att surfa,
men min bror kan gott göra en vurpa.
Hur bromsar man? Vänd!
Stor våg! Hur stannar jag?
Han har trollstaven.
Oj! Snyggt, Justin.
Häftigt! Han är en naturbegåvning.
Ja, en naturbegåvad idiot.
För snabbt! För snabbt!
Vänd mot vinden och sakta ner.
Varifrån kommer vinden? Jag ser inte!
Se upp! Se upp!
Varje slott behöver en prinsessa, va? Inte? Okej.
Jag borde inte skratta, men hon klarade sig ju.
Ja, men stackars Alex.
Kul att ni har så trevligt.
Alex.
Det blir ett party på stranden sen.
Finns det nån chans att du vill följa med mig dit?
- En stor chans. - Ja.
Tyvärr blir det svårt att övertala min mamma.
Men jag ska tänka ut nåt.
Coolt. Vi ses då.
Vad ska du tänka ut?
Hur snäll jag måste vara för att du ska låta mig gå på partyt ikväll.
Med honom? Inte en chans.
Varför får jag inte gå?
För det första är vi på semester tillsammans, vännen.
Snarare en evig fotosession.
Jag försöker skapa minnen.
Och för det andra sa jag nej.
Du ska inte umgås mer med den pojken.
Du vet ju inget om honom.
Jag vet att han är för gammal för dig
och att han säkert stöter på varenda tjej som kommer hit,
och i bästa fall försöker han bara lura dig
att ta fler lektioner i vindsurfing.
Att gå på party vill du inte låta mig få.
Men för en gångs skull ska du låta mig gå.
Jag har ändrat mig. Du är ung. Gå dit och roa dig.
Vad säger jag? Absolut inte. Kom nu, alla väntar.
Fasen! För lite kraft.
Vi satt precis här när jag berättade för er mamma att jag var trollkarl.
Ja, och han berättade också att han älskade mig.
Pappa, varför gjorde du så?
Du visste väl att du måste ge upp magin?
Jag visste att det var ett viktigt beslut,
men jag visste också att vi två kunde skapa magi.
Så gripande. Jag blir tårögd.
Griskött, Justin? Bra. Kom.
Jag vet att du har trollspöet.
Va? Nej, nej. Jag har inte trollspöet.
Varför tror du att jag har det?
Att ta trollspöet från mamma och pappa vore...
- Du har rotat bland mina saker. - Behövdes inte.
Du skulle aldrig klara vindsurfbrädan.
Tja, det blåste ordentligt. Jag...
Du? Nej, det är omöjligt.
Man kan inte göra vädertrollerier utan trollspö. Såvida inte...
Du har boken med trollformlerna.
- Tänker du inte ens förneka det? - Varför?
Okej, så här fungerar utpressningen.
Låt mig använda trollspöet, annars säger jag
till pappa att du tog det utan tillåtelse.
Okej. Då säger jag till pappa att du tog boken.
Okej, jag är inte så lydig. Snälla.
Jag har hittat en fantastisk trollformel
som får mamma och pappa att gå med på allt i sex timmar,
men jag har inte nog med kraft själv. Jag behöver trollspöet.
Säg till mig, bara. Jag har redan kraften.
Okej. Du smyger ut under middagen,
uttalar en förbjuden trollformel och riskerar evig rumsarrest.
Okej. Du uttalar trollformeln. Jag uppehåller mamma och pappa.
Okej.
Att gå på party vill du inte låta mig få.
Men för omväxlings skull...
Alex?
Mamma? Vad gör du här?
När Justin försökte magiskt limma fast mig i stolen
förstod jag att nåt var på gång.
Ni ger er visst aldrig, va?
Nå, vad väntar du dig?
Du har ju bestämt dig
för att kontrollera varje sekund av mitt liv.
Tror du att den här semestern är för min skull?
Tror du att du är trevlig att vara med?
Jag är 16. Du kan inte bestämma över mitt liv.
Jodå. Under resten av resan ska du vara trevlig och närvarande...
Du kan inte tvinga mig.
Och när vi kommer hem har du husarrest i två månader.
Just det. Inga dejter. Inga partyn. Inget trolleri.
- Mamma! - Inte ett ord till. Nu räcker det.
Lägg undan det där nu.
Jag hatar dig!
Jag önskar att du och pappa aldrig hade träffats!
Mamma?
Ja. Okej. Tack.
Är allt bra?
Du skrämde mig. Jag trodde inte att du skulle komma så snabbt.
Jag var ju i rummet bredvid.
Som jag sa till killen i receptionen
så tog de av misstag nån karls bagage till mitt rum.
Skaffa bort det, är du snäll.
Du är lite ung för att vara chefsportier.
Chefsportier?
Men säkert vet du var alla häftiga inneställen är, va?
Jag hör absolut av mig senare.
Om du ser städerskan så behöver jag fler handdukar.
Justin!
- Justin! - Alex, vad har hänt?
Inget. Hur så? Verkar nåt vara på tok?
- Var är pappa? - Jag vet inte.
Först stack han och sen mamma, och ingen av dem kom tillbaka.
Uttalade du trollformeln?
En trollformel.
- Där är pappa. Vänta. - Kör på, bara.
Du, jag hoppar nog över alla familjegrejer
och inriktar mig på trollkarlsruinerna. Är det okej?
Det låter bra, polarn.
Som jag alltid säger: Man gör vad man måste.
Kör hårt...
Vi ses.
Kallade pappa mig "polarn"?
Pax för henne.
Varför beter sig mamma och pappa som om de inte känner varandra?
Och varför använder pappa magi? Han sa ju nej till gåvan.
Varför ger han blommor till andra?
Alex, vad har du gjort?
Det var bara för att du lät mig använda trollspöet.
Var det här du lämnade dem?
Ja. Världen blev alldeles...
Jag slängde trollspöet och boken på sängen där.
Hej. Hyggligt att ni övergav mig på restaurangen.
Vill du berätta för vår lillebror vad du har gjort?
Hon grälade med mamma och pappa, och med spöet önskade...
- Som du gav mig. - Det är inte mitt fel!
...hon att de aldrig träffats, vilket slog in.
Det är precis som för 20 år sen.
De känner inte varandra och inte oss heller.
Har vi inga föräldrar längre? Jag är förvirrad.
Är det bra eller dåligt?
- Han har en poäng. - Det är mycket dåligt!
Alltså ska jag inte trotsa förbud,
för när jag gör det blir det bara värre.
Så du medger att det liksom är ditt fel.
Jag vet bara ett ställe där de kan vara.
Du är söt. Vet du det?
Ser ni boken?
Han har inte träffat mamma, så han har trollkrafterna kvar.
- Han är fullvärdig trollkarl. - Vi måste ta boken
och upphäva förtrollningen.
- Om vi fortfarande vill det. - Ja.
Jag bara kollar.
Ni krånglar till det här för mycket.
Där är mamma, eller hur? Hon känner igen mig.
Mamma.
Hej.
Vadå? Känner du inte igen mig?
Borde jag det?
Ja, det borde du. Det är jag, Max. Maximum. Maximilian?
"Den sötaste lilla pojken i världen."
Eller menade du det inte?
Om jag hade vetat att det var så många barn här,
hade jag valt ett annat hotell.
Vänta, vänta. Känner du verkligen inte igen mig?
Nej, beklagar. Ursäkta mig.
Vänta! Mamma, nej!
- Max? - Vad gör du?
- Hej, Alex. - Släpp.
Javier, jag är ledsen. Jag har fått förhinder i kväll.
Det är lugnt. En annan gång.
- Ja. - Ja.
Säg till om du vill ha fler lektioner,
för om du köper fem så får du jätterabatt.
Släpp mig nu!
Sårad, arg, hämndlysten och märkligt besviken
ingen mamma som säger: "Vad var det jag sa?"
- Snälla! - Jösses.
- Mamma, nej! - Ursäkta.
Ursäkta. Han har mammasyndrom.
Släpp mig genast. Mamma.
Mamma? Vakt!
Bara en enkel leviteringsformel.
Lugn. Det är min specialitet.
Du har ingen specialitet.
Då så.
Ingen rör boken.
Där lurade jag er.
Ni var skitskraja.
Okej, vad har vi här?
Några unga trollkarlar som försöker skämta?
- Nåt ditåt. - Utmärkt. Vet ni vad?
Jag förvandlade min mattelärare till en hund en gång.
Ingen kom på mig. Vi lekte apport under lektionerna.
Rullade ihop saker och kastade dem.
En portion grande nachos. Tack.
Portionerna är väldigt små här.
- Du trollade för skojs skull. - Och för ostdip.
Vill ni ha nåt? Är ni hungriga?
Jag bjuder. Det är ju bara pengar.
Så lät det inte när jag ville ha egen mobil.
Jag vet. Föräldrar kan vara så knäppa.
En helt annan sak, inget viktigt,
du råkar väl inte ha ett titantrollspö på dig?
Jajamän! Jag är familjens Trollkarl nummer 1.
Jag har mer kraft än ni kan föreställa er.
Coolt, va?
Folk säger att magi inte är så viktigt.
Men vet ni vad?
De ljuger. Det är viktigt! Magi är häftigt.
Kolla här.
- Ursäkta. - Ja.
Receptionen ringde.
De tar ut det där bagaget från ditt rum.
Det är våra grejer.
Du är ju fullvärdig trollkarl.
- Får jag ställa en fråga? - Visst.
Anta att en ung, dum, självisk, oerfaren...
Han fattar.
...trollkarl av misstag önskade att hennes föräldrar aldrig hade träffats.
Hur skulle man fixa det?
Ingen aning.
Tur att det inte var med på examensprovet.
Men de måste handla snabbt
för att förhindra allvarliga, oåterkalleliga följder.
- Allvarliga? - Oåterkalleliga?
- Följder? - Tja,
anta att de har barn...
Jag älskar den här låten!
Skaka loss!
Till slut skulle verkligheten hinna ifatt barnen
så att de försvann för alltid.
Inget möte. Inga barn. Enkel trollerilogik.
Vem är er lärare?
Hur snart?
- Jag vet inte. Kanske två dygn? - Två dygn? Två dygn.
Men de skulle känna av det i förväg,
för de skulle börja glömma bort sitt förflutna.
Jag minns inte när jag var tio.
Jag minns inga födelsedagar.
Fyllde jag tio år?
De skulle behöva ett under.
Det var kul att prata med er.
Det blir visst ett häftigt party på stranden. Vi ses!
Ett under eller La Piedra De Los Sueños.
Drömmarnas sten? Ja, det skulle räcka.
Den lär kunna uppfylla varje önskan och upphäva varje förtrollning.
Det vore kul att försöka hitta den.
Är inte det farligt?
Och?
Är han alltid sån?
Jag glömde nästan mina nachos.
Alex. Alex!
Okej, jag är uppe.
Mamma och pappa är borta. Vad är planen?
Jag fattar. Du trodde att alla problem skulle vara lösta när du vaknade.
- Att jag skulle komma på nåt. - Jag hoppades...
Skärpning. Vi kommer att försvinna.
Justin?
Så klart att jag kom på nåt.
Alex och jag ska söka efter Drömmarnas sten.
Max stannar här och ser till
att mamma och pappa inte klantar sig.
Klantar sig? De är ju vuxna.
Hur skulle de kunna klanta sig?
Jag vet inte. Träffa andra, bli kära, få barn...
Okej, jag håller ett öga på dem.
- Jag vet inte. - Vi kommer på det.
- J.V.I. - Det här är allvarligt.
- J.V.I. - Koncentrera dig.
Killar. Vänta!
För det första är jag tjej.
Jag kan inte förväntas ramla ur en hängmatta och se perfekt ut.
Varför inte göra nåt åt det med magi?
Mycket lustigt.
För det andra är det här en dålig idé. Ni hörde vad pappa sa,
att bara idioter till trollkarlar söker efter den.
Det är du, ifall du inte fattade.
- Vi. - Okej, du har rätt,
men när har vi misslyckats att upphäva förtrollningar?
- Under vattnet, sjöhästarna... - På zoo...
...dykresan. ...när du utmanade
den enbenta damen att hoppa hage...
Okej! Frånsett de gångerna.
Jag menar bara att innan vi ger oss ut i djungeln
bör vi överväga alla alternativ.
Okej, vad tänker du på?
Du håller med mig? Okej, vänta.
- Har du ingen plan? - Nej.
Min plan var att motsäga din plan.
Lita på mig. Det kommer att fungera.
Om det var så enkelt,
hade väl pappa nämnt det för oss.
Det där är inte pappa-pappa.
Det är party-bam-bam- nachos-åt-alla-pappa.
Säkert att ni inte vill ha honom kvar?
Max, om han stannar så försvinner vi.
Okej. Nu kör vi.
Vår enda chans att det här på nåt sätt
- nånsin ska... - Vi fattar.
...fungera, är att vi är helt fokuserade.
Fokuserade.
Vänta lite. Ett ögonblick.
Nästan klar. Nästan fokuserad.
- Max! - Max!
Okej. Jag är fokuserad.
Okej.
- Vad gjorde du? - Jag? Vad gjorde du?
Det var din idé. Jag skulle aldrig ha...
- Max! - Max!
Räka?
Vad var det?
Det funkar säkert andra gången.
Om vi förändrar pappa så blir han pappa, vi har spöet...
Och får husarrest för resten av livet.
Förmodligen.
Det är kallt.
Okej, på tre. Ett, två, tre.
Hajar!
Jag kanske inte förstod vilken förändring vi var ute efter.
Ursäkta. Helt klart mitt fel.
Den här gången funkar det.
Vi behöver inte upphäva nåt.
Vi gör dem bara en dag yngre,
så är allt som det var, mer eller mindre.
- Förmodligen mindre. - Nu kör vi.
Förtrolla våra föräldrar ett slag,
minska deras ålder med en dag.
Mamma!
Okej, ny plan.
Justin och jag letar upp Drömmarnas sten.
Max, stanna här och se till
att mamma och pappa sköter sig.
Det var tanken från början.
Jag vet, men det lät bättre när jag sa det.
Pappa, kom tillbaka!
Var så goda.
Otroligt. Kartan till Drömmarnas sten.
Jag visste att ni inte skulle svika oss.
När jag berättade om kartan
blev Giselle lite sur.
Hon litar inte på mitt omdöme.
Det är en reklamlapp för Crab Shack.
Den får vi inte tappa bort. Bästa desserterna på ön.
Såja.
Säkert att det här är kartan?
Den är unik i hela världen.
Hej, titta vad jag har köpt.
En karta till Drömmarnas sten. Coolt.
Ni inspirerade mig.
Önska mig lycka till. Jag lovar att tala om vad jag hittar.
- Var är Max? - Jerry, vänta.
De är som kackerlackor.
När man har en fast så sticker den andra åt annat håll.
- Jerry! - Unik i hela världen, va?
Till mitt försvar har jag inte duschat på typ två dagar.
Skälet till att andra kartor inte fungerar
är att ingen vet var man ska börja.
Kom igen, då går vi. Vi har ingen tid att förlora.
Vilket håll?
En massa text, men den verkar obegriplig.
För att det står på spanska.
Som du har läst ända sen första klass.
Jag fastnade vid "Habla inglés?"
Jag vet, men vi hade inte mycket att välja på.
Det står att vägen bara visar sig
för dem med goda avsikter.
Jag, alltså.
Normalt skulle jag säga emot, men inte ens jag kan göra det nu.
Okej.
Visa mig vägen. Öppna dig. Avslöja stigen.
Kanske...
Jag kanske översatte fel. Håll i den här.
Jag hämtar mitt spanskalexikon.
Jag klarade det! Det var enkelt.
Säkert en försenad reaktion från det jag gjorde.
Ja. Framåt. Vänta.
Sluta, Giselle. Varför tar du alltid upp det där?
Förlåt för att du blir blöt
i en regnskog medan vi försöker rädda dig.
Tänk, Drömmarnas sten. En önskan per trollkarl.
Ni får tillbaka er familj,
den vackra Giselle blir sig själv igen,
men vad ska jag använda den till? Det är frågan, eller hur?
Jag vet att ingen har frågat, men om... Jag sa "om".
Glöm det. Det får bli en överraskning.
Jag talar inte om...
Nej, jag surar inte.
Hur blev hon förvandlad till en fågel?
Det är verkligen en historia.
Finger! Blod! Gör ont!
Jag vet faktiskt inte.
- Justin! - Beklagar.
Jag ville kolla att vi är på väg åt rätt...
Dubbelt vattenfall! Ja!
Vi går åt rätt håll. Perfekt. Åt rätt håll.
Jag har en idé. Varför kan inte jag leda och du följa?
Kanske för att du varken behärskar karta, kompass eller spanska.
Jag går i alla fall inte rakt in i ett jättestort spindelnät.
Bort med det! Bort!
Jag tröttnar aldrig på det där.
Du skrek som en liten tjej. Bort med det!
Det räknas inte.
Jag är faktiskt en liten tjej.
Vi pratar aldrig om det här. Okej?
Okej.
Det här kan ta lite mer tid än jag trodde.
Men lita på mig. Ruska inte... Du är så negativ.
Jag tror att det här kan bli bra.
Så länge vi inte släpper dem ur sikte...
Vart tog de vägen?
Hallå?
Varifrån kommer allt regn?
Jag vet att det är en regnskog. Jag sa ju det.
Måste du upprepa allt jag säger? Ursäkta.
Vi borde vara i riktning sex grader nord-nordost.
Vi följer bara stigen hela vägen... Stanna!
Här ungefär. Vi måste ändra riktning.
- Vi ska... - Vi har lite bråttom.
Tiden rämnar. Vi försvinner.
Du kritiserar mig hela tiden.
Vadå?
Du har rätt. Viljan att driva med dig är för stark.
Kan vi göra på mitt sätt, tack?
Varför måste vi alltid trolla på ditt sätt?
- Perfekt, menar du? - Nej, retsamt.
Det finns ett rätt sätt, och det är så jag vill göra.
Cirka sex meter åt det här hållet.
Pröva det nån gång.
Varför blir du längre?
För att du var så upptagen med att vara perfekt
att du inte såg att du står i kvicksand.
Alex! Hjälp mig, snälla! Hjälp mig upp!
Ta tag i min hand.
- Okej. - Hjälp. Inte alls lustigt!
Nu kanske vi kan komma nånvart.
Här är vi, och vi vill komma dit.
Du håller den upp och ner! Ta tag i nånting!
Då blev det bättre.
- Knappast. - Jag sjunker!
Man behöver ett kryss som visar var man är.
- Alex, jag sjunker! - Vänta, här är vi.
"Bottenlösa dödens grop." Vi ska gå mot några taggiga saker.
De kallas berg! Alex.
- Allvarligt. - Okej. Berg.
- Det finns små djur här! - Vänta. Där är de!
- Det var enkelt. - Okej, hjälp mig nu.
- Ta tag i nånting. - Okej.
En gren. En bit av ett träd. Hjälp mig, Alex.
Hjälp mig. Snälla.
Får jag ha hand om kartan?
Nej. Varför skulle du få det? Räck mig käppen!
Det sägs att ju mer man kämpar, desto fortare sjunker man.
Fantastiskt vad jag kan, va?
Okej, som du vill.
- Räck mig käppen. - Lovar du?
Ja. Nej. Ja, jag lovar. Kom igen.
Dra!
Tack och lov. Där är ni. Jag trodde att jag hade tappat bort er.
- Har jag missat nåt? - Nej då.
Okej, då går vi. Hitåt.
- Ditåt. - Ditåt hitåt.
- Vad betyder det där? Kokosnöt? - Nej.
En guavasmoothie, tack.
Vi gör inte guavasmoothies, tyvärr.
- Vad är det jag dricker, då? - Papaya.
Papaya. Jag älskar när du säger det.
Alla dessa år. Håll ordning på frukterna.
- Va? - Det var inget. Tack.
Ingen orsak.
Kan du inte ge den här till tjejen där borta?
Hon frågade om dig förut.
Vem är hon? Din mamma?
Va? Nej!
Såvida inte du tror det och minnet återvänder.
Du är en märklig grabb, vet du det?
Ja, det säger alla. Så...
Nej. Jag är nöjd.
Inga problem.
Jag menar bara att du kan få nån bättre.
Mellan oss två så är hon en riktig hynda.
- Lägg av. - Vadå?
- Hon... - Har du tittat på henne?
Ja, och hon är snygg. Hon...
Inte alls lustigt.
Okej, lite lustigt. Det lånade du av mig.
Nu räcker det. Förvandla henne tillbaka innan nån ser henne.
Okej, om du ger drinken till henne där.
Okej, men jag vet inte varför du vill att jag...
Vad är det med dig?
Ursäkta, jag var på väg med drinken till dig.
För att kasta på mig? Vad har jag gjort dig?
Vänta. Det skulle vara tvärtom.
Jag är verkligen...
Ursäkta. Jag vet inte varför jag gjorde så.
Du vet inte varför. Du bara tog glaset och...
Nej.
Vet du vad?
Det är okej. Vi är kvitt.
Jag försökte inte ge igen. Jag...
Allvarligt. Jag menar det. Det är okej.
- Okej. - Det är okej.
Bra.
Ursäkta.
Vad håller du på med? Inget mer?
Vad är det med dig?
Du gillar henne väl? Varför stöter du inte på henne?
Söt och med skinn på näsan. De är farligast.
Jag skulle kunna falla för henne om hon var trollkarl.
- Hur så? - Jag är ju fullvärdig trollkarl.
Jag ger inte upp mina krafter för nån dödlig.
Du förstår inte. Du...
Nu är skjortan kladdig.
Du...
Varför känns det som att jag har missat nåt?
Hur är det?
Om mamma var mamma, hade det här aldrig hänt.
Hon hade rått mig att använda insektssprej.
Än sen? Du skulle inte ha lyssnat.
Sant, men då skulle hon i alla fall säga: "Vad var det jag sa?"
Jag saknar hennes nedlåtande attityd.
Påminner det om nån?
Ja. Mamma. Hör du inte på?
Men om vi ber dem att inte säga nåt...
Ja, jag vet.
Jag vet att du dömdes till 50 år i fjädrar.
Men de kanske inte hittar oss
om vi flyttar till nån avlägsen djungel.
Bara du och jag.
Om vi tar stenen först, försvinner de för alltid.
Därför är det en perfekt plan.
Det är faktiskt en perfekt plan.
Du är rätt bra på det här, va?
Okej.
Jag tycker inte heller om när vi grälar.
Hur ska vi ta oss över här?
Det går inte. Det är omöjligt.
Vi är hopplöst förlorade.
Vänta, det finns instruktioner.
Jag gillar din positiva attityd, Justin.
Vi ska visst bygga en stig av sten.
- Knappast. - Genom magi.
Det kan hända.
Jag kanske inte är fullvärdig trollkarl och har inte familjens trollspö.
Och du var då inte till nån hjälp. Men du måste medge
att det är rätt imponerande.
Allt som krävs är överlägsen kunskap om handmagi
och två terminers studier av avancerad förflyttningsgeometri.
Va? Inget "nolla"?
Inga ögonrullningar? "Skaffa ett liv." Vad sa du?
"Tack, Justin. Du räddade oss. Du är min hjälte."
Ingen orsak.
- Bra gjort. - Jajamän.
Vadå?
Vad kan en småsten göra med min...
Får jag gå först? Nolla.
Vi håller oss undan ett tag
så att vi inte är i vägen för er.
Vi behöver väl inte alla falla ner för stupet och dö?
Erkänn. Det är en bra idé.
Bara en enkel leviteringsformel.
Ja, du är lysande. Fokusera.
Titta inte ner!
Det är långt till botten.
Varför blir du så arg när jag gör nåt bra?
För att du gör det så ledigt. Du tänker inte ens på det.
Det funkar för mig att inte tänka.
Just det. Och det är orättvist.
Jag vet allt som finns att veta om magi,
och du gör det utan att tänka.
Därför måste jag studera jämt.
Jag tror alltid att jag ska bli familjens Trollkarl nummer 1.
Sen kommer du och gör så här.
Du kommer inte att förlora. Du blir familjens Trollkarl nummer 1.
Vill du inte själv?
Alex!
- Det var nära ögat. - Jag vet inte. Jag tror inte det.
Varför inte? Det gör jag. Jag är inget om jag inte är trollkarl.
Magi är det enda jag är riktigt bra på.
Lägg av. Du är bra på allt.
Jag hoppas att de klarar det.
"Justin är så fullkomlig. Varför kan du inte vara mer lik honom?"
- Vem säger så? - Frånsett dig? Alla.
Mamma och pappa.
De skulle inte säga så om jag inte var fullkomlig.
Du vet att det inte är sant. De älskar dig ändå.
Du vet att det är ömsesidigt.
De är nästan framme.
Bra gjort.
- Av oss båda två. - Ja.
Hallå!
Glöm inte era trogna vägvisare.
Kan ni skicka tillbaka stenarna?
Vi hinner inte.
Vi kommer och hämtar er när vi har stenen.
Hej då!
Ja, med facit i hand kanske det var fel att inte gå först.
Vadå?
- Dit ner? - Ja.
Det verkar ju vara enda vägen...
Har jag nämnt att jag är höjdrädd?
Du bryr dig inte. Okej.
Vadå? Jag är på väg.
Du kan ju flyga...
Namaste, baby.
- Där är du! - Bra gjort.
Var har du varit?
- Vi ses, Jerry. - Ring mig.
Yogalektion.
Vilket bara är överreklamerad gymnastik enligt mig. Men jag...
- Titta på... - Verkligen?
Toppen. Du verkar ha pengar att spendera.
Om du går till restaurangen ikväll, beställ inte nudlar,
för kl. 21.00
förvandlas de till ormar. Folk kommer att få slag.
- Verkligen? Pasta som blir ormar. - Ja!
Den pappa jag känner skulle aldrig godkänna nåt sånt.
Jag vet. Inte min heller. Är du från New York?
- Va? - Jag också.
- Hej, Jerry. - Ja.
Jag vet faktiskt inte var jag är född.
Minns du mig?
- Du förstår... - Fin kostym.
Theresa, vart ska du?
Det angår dig inte.
- Jag vet vad det handlar om. - Gör du?
Ja. Du försöker pussla ihop mig med din vän.
Men tro mig, han är helt ointresserad.
Va? Nej, det är inte sant.
Han sa faktiskt att du är hans typ.
- Verkligen? - Ja.
Det spelar ingen roll, för jag har andra planer.
Med vem?
Allt klart. Båten väntar.
Tack.
- Den båten? - Ja...
Ursäkta mig ett ögonblick.
Tack.
Håller du dig varm?
Justin, tänk om vi inte hittar stenen i tid och inte kan rädda alla?
Lugn. Vi hittar den.
Hur vet du det?
För att det är du och jag.
Hur skulle vi kunna misslyckas?
Så här länge har du aldrig... Vänta.
Så här länge har du aldrig undvikit att driva med mig.
Det är sant.
Jag visste att det var nåt jag borde göra.
- Var ska jag börja? - Nej.
- Jag kan börja... - Jag gillar faktiskt det här.
Vi testar.
"Bara den med goda avsikter."
Hur kunde du öppna porten idag när jag inte kunde?
Jag vet inte.
Jag tänkte bara på att rädda familjen.
Jag också.
Och hur häftigt det vore om det var mitt uppdrag.
Det är mitt svar.
Du är en stor trollkarl, Justin.
Jag kan bara några trollformler.
- Hur gör det mig stor? - Det är inte därför du är stor.
Du har alltid ställt upp för mig,
oavsett hur ofta jag har ställt till det.
Det gör mig inte stor.
Bara en bra brorsa.
Jag säger det inte så ofta,
men tack.
Ingen orsak.
Alex, vakna. Det är nåt där.
Du är pojke. Du får kolla.
Jösses.
- Ursäkta. - Vi visste inte vem det var,
och Justin sa att det var nåt där ute.
Och jag är seg på morgonen.
Men du klarade det. Toppen.
Jag trodde vi måste göra det ensamma...
Titta! Där är de. De vita klipporna.
Där finns stenen. Så långt bort.
- Där är den igen. Vi är så nära. - Kom nu.
- Jag är vid poolen sen. - Hallå!
Jerry, vänta. Hör på.
- Du måste hjälpa mig. - Vad är det nu?
Jag minns inget före första klass,
och mina syskon kom inte hem igår kväll.
Varför berättar du det för mig?
Du borde berätta för dina föräldrar, grabben.
Jag försöker, men det är lite svårt.
De har gett sig iväg för att finna Drömmarnas sten.
Va? Det är väldigt farligt.
Tja, det var liksom din idé.
Jag trodde inte att de verkligen skulle göra det.
Du är den ende jag vet som kan hjälpa mig hitta dem.
Snälla.
Okej. Kom, jag har en karta.
Problemet är att det inte står var man ska börja.
- Just det. - Man kunde...
Jösses, är det där en skattkarta?
En skattkarta? Nej då, var inte löjlig.
- Visst är det en skattkarta! - Ja, men inte en som fungerar.
Jo, men vi saknar en bit.
Min bror Justin och min syster...
Vad hon nu heter, de hade nåt som passade här i hörnet.
Det var en bild av ett fort med ett...
Jag vet inte. Ett slags figur.
Det kan ju vara var som helst.
Jag vet var det är. Jag såg det på rundturen igår.
Det ligger...
Vänta. Får jag följa med?
Ja.
Nej.
Varför inte?
Är du rädd för att vara i sällskap med mig?
Nej. Det är bara det att...
Vi måste... Berätta för henne.
- Det vore toppen. - Va?
- Det här kommer att bli jättekul. - Ja.
- Jag kör, om det är okej. - Va?
Du måste låta mig sköta snacket.
Kom då, killar!
Kartan liksom slutar här.
Det står att vi ska finna en grotta.
En grotta? Bland alla dessa berg?
Det var ju till stor hjälp.
"Den som vet minst ska visa vägen."
Alex.
Ursäkta. Det var en reflex.
Det är okej. Jag tänkte också föreslå mig själv.
Vi tar en titt.
Jag tror att inskärningen här
motsvarar inskärningen på klipporna där borta.
Ja, men inskärningen kan också
motsvara inskärningen på klipporna där borta.
- Det är logiskt. - Varför inte fråga nån?
- Den här gröna fläcken... - Ja.
...kan vara den där gröna fläcken.
- Ja, men där finns en buske. - Där också.
Ingen lyssnar på mig.
Det finns många gröna fläckar här.
Har du märkt att hela området är en enda stor grön fläck?
Ursäkta. Hej.
Hej! Jag heter Alex. Ursäkta att jag stör,
men jag behöver er hjälp.
Engelska? Inte? Så klart.
Gå inte nära den där galna flickan.
Tack. De är faktiskt nya. Jag...
Nej! Grotta. Ursäkta, jag letar efter en grotta.
Grotta. Ni vet...
Är det en realitysåpa? Vad babblar hon om?
Ursäkta. Kan ni prata lite långsammare?
Kanske gestikulera lite också?
Vänta.
Min spanska är inte så bra, så flytande text kan vara bra att ha.
JAG TROR ATT HON LETAR EFTER EN GROTTA
Just det. Var finns den?
OM VI LER OCH NICKAR SÅ KANSKE HON GÅR SIN VÄG
JAG UNDRAR VARFÖR HON SER UT
ATT HA SOVIT PÅ MARKEN
"Jag undrar om hon vet vilken dålig andedräkt..."
Okej, ursäkta att jag störde.
Det hade räckt att säga: "Jag vet inte var grottan finns."
Så ohövligt.
"Den som vet minst..."
Eftersom det inte är jag, så är det du. Vet du var grottan finns?
Du råkar väl inte ha en minttablett? Inte? Okej.
Det står att stigen ska visa sig
för den med goda avsikter.
Vad sjutton betyder det?
Att det är dags för dig att återvända.
Tack för hjälpen, men nu klarar vi det själva.
Aldrig att jag låter er göra allt det roliga själva.
Dessutom kan ingen av er spanska, eller hur?
Det stämmer.
Jag antar att vi måste fundera ut det här tillsammans.
Vi har inte tid att prata,
vilka ni nu är. Snabba på. Vi måste skynda oss.
Men vi kan inte... Du vet.
Du, damen. Titta där borta.
Va? Ser du nåt? Jag ser inget.
Jo, jag ser... Det liknar en båt.
- Nej, det är nog en fågel. - Ja!
Titta! En stig.
Jag såg den inte förut. Kom.
Vänta. Varifrån kom den?
Har du möjligen en ficklampa på dig?
Tillåt mig.
Det var allt jag hade.
Jag kan inte trolla här. Grottan måste vara förtrollad.
Jag kan inte heller trolla här.
Men jag gillar ursäkten med "förtrollad". Den ska jag använda.
- Jag också. - Förtrollad.
Ni två kan vänta här om ni vill.
Och låta er gå ensamma? Nej, nej. Jag har lärt av mina misstag.
Vi gör det här tillsammans.
Jag har en idé. Vi stannar här.
Okej. Är du redo?
Nej, men vi går.
Lycka till. Vi ses snart.
Se upp för fladdermössen och spindlarna
och skorpionerna och ormarna.
Vi fattar!
Vi ses. Jag skulle inte vilja vara i era kläder.
Vänta. På tre. Ett...
Mina ben är avdomnade!
Ett, två, tre.
Jag är kvar i gyttjan! Det här är inget kul!
Varför ligger jag inte vid poolen?
- Andra gången går det bra. - Ta tag!
- Kom igen, pappa!
- Ett, två, tre. - Varför räkna till tre?
Dra, bara!
- Den är hal! - Hur många gånger?
Vet vi om det här är rätt grotta?
Jag tänkte säga "ja", men det är bara en gissning.
Vänta.
Hoppas att denna piedra upphäver förtrollningen,
annars har jag fått fladdermuslort i håret förgäves.
Det är Drömmarnas sten. Den kan upphäva varje förtrollning.
Den kan visa framtiden. Men man får bara en chans.
Förlåt för allt.
Vadå?
Förlåt. Det här är mitt fel.
Jag hörde första gången. Jag ville bara höra det igen.
Oj. Fantastiskt.
Till och med när vi hotas av förintelse
kan du vara superdryg.
Det har jag lärt mig av dig.
Du håller fortfarande på.
Förlåt mig också.
För vad?
Du är min lillasyster.
Jag borde inte klaga på dig så ofta. Vi behöver varandra.
Vänta. Hur sa?
Jag vet. Jag ska sluta.
En stig av stenar?
Jag vet inte, det kanske finns en stig längs kanten.
Eller en jättebro precis här!
Men... Hur...
Jag vet inte. Den bara... Oj!
Bron bara kom och... Du vet, det finns...
Det är inte vårt största problem just nu.
Tänk, jag minns inte vad jag fick till julklapp.
Om du vill vända, så är det okej.
Skojar du?
Vilken kvinna vill inte ha lite magi i sitt liv?
Kom nu.
Du vet, för att vara en dödlig kvinna är hon...
Jag vet. Hon är toppen. Kom nu.
Jag gillar hur hon går.
Det här är definitivt rätt ställe. Men hur hittar vi stenen?
Det kan vara vilken som helst.
Jag gissar på den där.
Bra gissat.
Försiktigt!
Nån borde sätta upp ett skyddsräcke. Det är ju livsfarligt.
Okej.
Jag går.
Jag instämmer. Du går.
Okej.
Pröva den här.
Okej.
Nästan framme.
Titta inte ner. Titta inte ner.
Titta upp. Titta upp.
Titta inte ner. Titta inte ner.
Försiktigt. Ta tag i facklan.
Men inte den heta delen.
Varför skulle jag ta tag i den heta delen?
Försiktigt med foten.
Okej.
Jag fixar det.
Kliv inte på de lösa delarna!
Alla delar är lösa!
Försiktigt, försiktigt.
Justin!
- Justin! - Jag klarade mig.
Var är stenen?
Jag ser den.
Jag kan nog nå den.
Nej! Det är för farligt.
Jag måste försöka. Vi har inget val.
Jag har den!
Jag har den.
Justin! Justin!
Jag har dig. Jag låter dig inte falla.
Vi klarade det. Det är inte för sent. Vi kan ordna upp allt.
Nej! Vad gör du? Kom tillbaka!
Va?
- Hittade ni den? - Är alla oskadda?
- Pappa! - Mamma!
Jag är så ledsen. Jag hade fel och du hade rätt.
Jag kan repetera det om du vill.
Jag klarar mig inte själv. Jag behöver dig och din hjälp.
Max, hur lyckades du upphäva förtrollningen?
Det gjorde jag inte.
Allvarligt, vad menas med allt detta kramande?
Du vet inte vem jag är, eller hur?
Beklagar.
Vänta.
Visst känner jag igen dig.
Du jobbar vid semesterbyn.
Häromdagen vid poolen
när ni pratade om att upphäva förtrollningen...
Vilka är ni?
- Hej, pappa. - "Pappa"?
- Du sa aldrig att du var gift. - Va?
Kan nån förklara för mig vad som pågår?
Nej. Det är ju löjligt.
Hör ni hur ni själva låter? Tre ungar...
Jag är 16 år. Sluta kalla mig unge.
Det var faktiskt ett problem vi hade.
Okej. Tre vad-ni-nu-är.
Jag gillade nog "ungar" bättre.
Tre ungar dyker upp och säger att vi är deras föräldrar?
Det låter inte klokt. Jag borde väl minnas en sån sak.
Du förstår, om du mindes skulle vi inte ha det här problemet.
Och vi skulle vara gifta. Det är vi ju inte.
Hon har rätt. Jag fattar det inte. Jag svor ju att aldrig...
Aldrig vadå?
Bli kär i en dödlig kvinna.
Och nu?
Tja, jag...
Säg att du inte håller på att falla för mig,
så vet vi att det här inte är sant.
Det kan jag inte säga.
Pussas eller låt bli.
Jag har inte tid att vara klemig.
Vi måste göra nåt.
Han har rätt. Hur lyckades du med förtrollningen?
Det var jag.
Men det var inte meningen, jag lovar.
Jag kanske menade det en aning i början, men sen...
Jag använde ditt trollspö.
Det här?
Kan du inte göra nåt?
Nej. Beklagar. Jag önskar att jag...
Men det står här att vem som helst av er kan upphäva förtrollningen.
Men det måste vara en fullvärdig trollkarl.
Trolleritävlingen ligger flera år framåt i tiden. Jag har bara några minuter.
Det behöver inte dröja flera år.
Jag är inte redo.
Vi måste göra det här.
Om jag inte gör det här, försvinner de för alltid.
Mamma, det ordnar sig. Jag lovar.
Beklagar. Du tar nog fel kvinna.
Jag skulle inte glömma bort mitt eget barn.
Jag måste gå.
Mamma!
Är hon din mamma?
Max, minns du inte vem hon är?
Borde jag det?
Vi måste göra det nu. Ta tag i trollspöet, allihop.
Max!
Jag minns dig ju.
Var fokuserade. Det är enda sättet att rädda honom.
Snart hinner tiden ifatt er också.
Trollkarl nummer 1 kan bara en vara, en dotter eller son ska provet klara.
Förflytta oss till ett gammalt slag,
där en ska segra enligt denna lag.
Justin? Pappa?
Alex! Vad i...
Redo?
Vadå "redo"? Vi har ju inte ens våra trollspön.
Det är enkelt. Den som först griper kraften
behåller den.
Förloraren blir utan. Förstår ni?
Om ni inte försöker, funkar det inte. Men i så fall...
Så spelar det ingen roll. Då är det för sent.
Vi ska göra vårt bästa.
Beklagar.
Reglerna är enkla.
De enda trollformler ni får använda gäller de fyra elementen.
Jord, luft, eld och vatten.
Va? Det har ingen sagt nåt om!
Visste du om det?
Jag har studerat stridsformler under de senaste tio åren.
Vet du hur många trollformler jag kan?
De bästa trollkarlarna är de som klarar sig med lite.
Bra, för det är vad jag har.
Redo med trollspöna!
Lycka till.
Klara. Färdiga. Trolla!
Jaså, vi har börjat.
Justin!
Repa inte lacken.
Den här vägen.
Fort! Ni har inte mycket tid!
Var det nödvändigt med blixtar?
Vet du hur nyckfulla stormar kan vara?
Sluta med det där!
Titta inte på mig. Trolleriet följer sin egen vilja. Kör på!
- Igen? - Ursäkta. Jag kan inte många formler.
- Nej, Archie. - Giselle, varför gör du så här?
- Om du bara vill prata med mig... - Missförstå mig inte.
Dina ben var till god nytta,
men nu har jag ett par egna.
Jag gjorde det här för vår skull, så att vi skulle få vara tillsammans.
Trodde du det?
Så sa du ju.
Jag ljög.
Archie, skaffa dig ett liv
eller åtminstone ett bättre trollerinummer.
Får jag åtminstone en farvälkram?
Du.
Du var den där fågeln!
Jag vet inte vad du pratar om.
Igår hade jag blivit skitskraj av det här.
Men nu behöver jag stenen.
Jag tror inte det.
Jag vet inte vad som pågår, jag tillhör inte er värld.
Jag vet bara att jag blev helt förkrossad av en pojke
jag inte ens visste att jag kände, ännu mindre älskade.
Och hans pappa, som kanske eller kanske inte är min man.
Jag skulle inte ha nåt emot att han var min man.
Och de andra två underbara ungarna.
Det är en lång historia, men de behöver stenen
och jag tänker skaffa den på ett eller annat sätt.
Jag låter inte de där ungarna sätta dit mig.
Jag har just fått mitt liv tillbaka.
Se det här som en nystart.
Det verkade ju inte som om
du och din dotter kom särskilt bra överens.
Många mammor skulle vilja byta med dig.
Inte en chans. Ge mig stenen.
Menar du den här?
Hur... Vad gör du?
Första tricket i min nya föreställning.
Bra, va?
Vad gjorde... Vad gör du...
Nej. Inte det.
Vad gör du? Åh, nej.
Jag gillar dig nog bättre som fågel.
Tack.
En liten variation av lerpölsformeln.
- Justin! - Vi måste avsluta det här.
Just det.
Jag vann! Jag är Trollkarl nummer 1.
Oj.
Jag anade inte att det skulle kännas så härligt. Det är fantastiskt.
Grattis. Där ser du.
Jag sa ju att du var redo.
- Justin... - Det är okej.
Fort! Uttala trollformeln nu.
Visst. Okej.
Men jag vet inte vad jag ska göra.
Justin, vilken trollformel ska jag använda?
Varför skulle jag hjälpa dig?
För att du är min bror.
- Jag är ledsen att du inte... - Är jag din bror?
Nej. Nej, Justin.
Lämna mig inte här.
Kom ihåg, snälla. Jag är Alex, din lillasyster.
Jag retas med dig och är skitjobbig,
men du älskar mig ändå.
Du är allt jag skulle vilja vara.
Jag avundas dig för att du är så smart och snäll.
Lämna mig inte här, snälla du.
Jag skulle aldrig lämna dig.
Jag vet inte vem du är,
men jag tror dig.
Okej. Vilken trollformel ska jag använda?
Vad handlar det om? Jag vet inte vad saken gäller.
Nej! Justin!
Justin! Nej!
Du måste hjälpa mig! Justin borde ha vunnit, inte jag!
Var lugn. Du klarar det.
Upphäv förtrollningen fort, annars försvinner vi bort.
Pröva en annan. Fokusera.
Se hur mitt hjärta blöder, ta inte mina bröder.
Jag klarar inte det här. Hjälp mig.
Jag är ledsen, vännen. Det är nog för sent.
Nej, det är omöjligt.
Hej!
Är den här till hjälp?
Stenen.
Var försiktig. Du har bara en önskan.
Men om du gör det rätt, får du tillbaka dina bröder
och är ändå Trollkarl nummer 1.
Önska att de ska komma tillbaka.
Okej?
Men...
Nej.
Nej, det är mycket mer än så.
Jag önskar att allt ska bli precis som förut.
- Alex? - Mamma?
När Justin försökte magiskt limma fast mig i stolen
förstod jag att nåt var på gång.
Ni ger er visst aldrig, va?
Mamma!
Jag är så ledsen.
Jag kan inte hata dig. Jag älskar dig. Det vet du, va?
Jag säger det inte bara. Jag menar det.
Visst vet jag det, vännen.
- Men du har ändå rumsarrest. - Jag vet.
Jag längtar så efter rumsarrest.
Ge mig rumsarrest, ta bort mina trollkunskaper, strunt samma.
Okej. Bara du har lärt dig läxan.
Hallå, Alex!
Justin! Max!
Saknar du dina bröder?
Justin! Max!
Hej!
Vad har du gjort?
Du gav upp dina trollkrafter.
Du vann. Varför ge upp trollkrafterna?
För att vara säker på att inget var annorlunda.
Att inget hade förändrats.
Vid nästa trolleritävling tar jag det inte så lugnt.
Okej. Som om du tog det lugnt?
- Nej. Alla lerpölar... - Hallå! Jag är ju här.
- Ja, och jag älskar dig för det. - Va?
Hallå. Vad är det som händer?
Kramfest. Jag vet inte riktigt varför.
- Pappa! - Mamma!
En riktig kramfest.
- Hej. - Okej.
- Ursäkta mig. Alex. - Vännen.
Visst, ja, Javier.
Alex, vännen, du får gärna gå dit en timme.
Men det vill jag inte.
Javier, leta upp nån annan
som inte har en mamma som vakar över henne.
Hej då!
Jag tar ett foto. Jag fixar det.
Det är lugnt. Vi har nog tillräckligt med foton.
Och jag minns säkert den här stunden även utan ett foto.
- Jag älskar dig. - Jag älskar dig.
Jag har en bra idé. Vi tittar på magiska sevärdheter.
- Nej, jag tror inte det. - Det här är semester, älskling.
Dumma fågel.
Skratta inte. Det betyder tur, älskling.
SLUT